Text: Leffe
Följande film är ett fiktivt verk.
Den bygger på historiska händelser men är inte historiskt korrekt.
Bortsett från de talande kalkonerna. Den delen är helt sann.
Storhelger! Alla älskar dem.
Det är därför det finns så många.
Jul. Påsk. Chanukkah.
Alla har en sak gemensamt: Mat.
Precis som Thanksgiving. Den handlar bara om mat.
Den stora måltiden. Det är det alla väntar på.
Såvida inte... du är måltiden.
Jag heter Reggie. Kalkonen som skriker för sitt liv.
Thanksgiving är alla kalkoners mardröm. Jag har försökt varna dem.
Fattar ni inte? De göder oss för att kunna äta oss!
-Vilken underbar dag. -Bästa dagen nånsin.
-Kolla, majs! -Majs!
Men det är aldrig nån som lyssnar.
Ingen idé att linda in det. Kalkoner är korkade.
Riktigt korkade.
Grabbar, kolla in det här.
De är så korkade att de tror att bonden är deras vän.
Jag älskar bonden!
-Hallå? -Percy ska till kalkonernas paradis!
Kalkonernas paradis...
Percy, din lyckans ost!
Förstår ni hur jag menar? Själv har jag alltid varit annorlunda.
Ända sen första början har jag känt att jag inte passar in.
Världen är gjord av majs. Bladmajs.
Majsmajs. Eldmajs!
-Fin teori, men det där kallas solen. -Försvinn!
Men jag fortsatte försöka...
Hej, Aspen. Du måste vara trött i vingarna.
För det ser ut som om du har flugit ända från himmelriket.
Skojar du?
Vill du flyga, Bobby?
-Det är bara du och jag nu. -Stick, knäppskalle! Precis.
...och försöka.
I en flock vet man att man tillhör nåt större. Att man inte är ensam.
-Reggie, du är kall. -Stick härifrån, Reggie!
Det är i alla fall vad jag har hört.
Lyssna! Reggie har haft rätt hela tiden.
De göder upp oss för att äta upp oss! De är här!
Äntligen, efter alla dessa år! "Reggie hade rätt!"
Jag vill inte basunera ut det, men tut tut!
Så här gör vi: När de öppnar sticker vi mot bergen.
Är ni med?!
-Ge dem Reggie! -Ja, de får Reggie. Han är antimajs!
-Nej! Ni har missförstått allt! -Offra honom!
Vi måste hålla ihop!
Vi ses, Reggie!
Efter allt besvär skulle jag bli Thanksgiving-middag!
-Snälla, jag ber er! -Allt klart.
-Mitt herrskap, USA: s president. -Tack för att ni är här.
-Eller skulle jag det? -...en av mina favorittraditioner.
Benådningen av en Thanksgiving-kalkon.
En enda utvald fågel ska skonas från det hemska men delikata ödet...
Pappa! Den här! Den här vill jag ha!
Raring, vi ska nog välja en större kalkon.
-Snälla, snälla, snälla! -Den där är inte stor nog.
Gör inte sådär. Nej, nej, nej...
Vill presidenten se sin dotter gråta?
Det här är er benådade kalkon. Trevlig Thanksgiving, lille vän.
Kom, lilla pippin. Nu ska vi åka helikopter.
Där är ett staket, en fiskmås, en ko och en höna.
Och det där är Paul, han ligger i skilsmässa.
Här är flintisen och den tjejen gillar min pappa.
Men säg det inte till nån.
Pippifågeln!
Oroa dig inte, du är i säkerhet.
Du är den benådade kalkonen.
Nu är jag trött.
Jag är den benådade kalkonen.
Jag är den benådade kalkonen!
Jag får leva! Jag är den benådade kalkonen! Vilken grej!
Mitt liv var tydligen inte över. Ett helt nytt liv började precis.
Det här är ditt nya hem, kalkonen.
Mr president, ni är tillbaka på Camp David!
Det är general Sagan. Han är lite knäpp.
Det där är Marcia. Hon tröstäter.
Vi ska ha så kul! Jag lovar att aldrig överge dig.
TV!
Nu blev jag trött.
-Tidigare i "Mundo del Amor". -Vad är det här?
Enögde Alejandro kastas ut från barnhemmet för att han är annorlunda.
De kastade ut honom också! Jag vet precis hur det känns.
Alejandro lever ensam på Tijuanas gator tills dagen då han blir en man!
Oj!
Är du vrålhungrig? Måste du äta precis just nu?!
-Vi räddar dig - med pizza! -Det ser mycket godare ut än majs!
Ring 1-800-PIZZA. Vi levererar pizzan - omedelbart!
Va?
Alejandro startar företaget El Solo Lobo och tjänar en miljon pesos.
Han köper ett flygplan, en tiger och blir Tijuanas största älskare.
-Vill du gifta dig med oss? -Nej, för jag är El Solo Lobo.
El Solo Lobo.
Jag som alltid har trott att jag vill ingå i en flock.
Men jag kanske hade fel.
Tjena, polarn.
En varm säng, TV och så mycket pizza jag orkar äta.
Äntligen hade jag allt. Allt var perfekt.
Ska Alejandro hitta äkta kärlek? Eller är hans öde att förbli ensam?
Det låter ju som ett bra öde, Alejandro.
Svaret får ni nästa "Mundo del Amor".
Det här är ditt öde.
Vad du än gör, håll tyst.
Jake från KFF. Kalkonernas Frihetsfront.
Du har precis rekryterats till ett topphemligt uppdrag.
Hjälp! Jag blir kidnappad av en galen kalkon! Vakter, grilla honom!
Vad var det där?
Jag gillar din entusiasm, kompis. Men du springer åt fel håll.
-Dessutom ligger vi efter i schemat. -Vi? Ligger efter?
Gör vi? Varför sa du inte det? Sätt fart!
Du förväxlar nog mig med nån annan. Jag ingår inte i nåt uppdrag!
Kusten verkar klar. Vänta.
Stanna! Det är jag, den benådade kalkonen!
En skum kalkon. Jag plockar honom.
Jag vet inte vem du är, men du äventyrar operationen.
Är du galen? Det är ju jag!
-Jaså? Är det verkligen så? -Gå bort från mig!
Jag är trött på att du kastar omkring mig!
Ser du linjen? Kom inte in i min personliga...
Såg du inte linjen? Jag var ganska tydlig...
-Vakna, Reggie! -Hur vet du vad jag heter?
Han berättade allt om dig.
-Han? Vilken han? -Den Stora Kalkonen.
Han kom från ovan, på ett ljusklot, med en röst som hördes överallt.
Han gav mig mitt uppdrag. Han sa att jag behövde hitta dig.
Sen gav han mig den här.
-En dörrknopp? -Den heliga tidsknoppen.
Killen är galen.
Den hemliga militärbasen borde ligga precis här.
Här inne. Vi måste bara ta oss igenom den ogenomträngliga grinden.
Det är alltså så här det ser ut på insidan...
Vad finns inne på den här hemliga basen egentligen?
-En tidsmaskin. -En tidsmaskin?
-En tidsmaskin. -En tidsmaskin.
-En tids... Vänta, vem har sagt det? -Du sa det alldeles nyss.
Självklart, jag testade dig. Det är vårt uppdrag.
Inte att rädda tio eller hundra kalkoner, utan allihop.
Vi ska resa tillbaka till tidernas första Thanksgiving-
-och ta bort kalkon från menyn.
Precis. Vi ska resa tillbaka till tidernas första Thanksgiving-
-och ta bort kalkon från menyn!
-Vem snackar du med? -Den här killen.
Han fattar verkligen. Kolla, han nickar.
Soldat. Välkommen till Kalkonernas Frihetsfront.
Jag låter er två bekanta er...
-Skanningområde. -Vad håller du på med?
-Du har ingen kikare. -Vänta. Där är vårt mål. Kom!
Vi äntrar tidsmodulen.
Håll avstånd. Uppskjutningssekvens inleds.
En pirrande känsla i kroppen. Blodtrycket stiger snabbt.
Vi tränger in rum-tidens kontinuum!
Jag känner hur tiden förvrids!
Vi kan ta oss till en annan tid och trimma deras gräsmattor!
-Det här är inte klokt. -Titta.
Blomjord från år 3000.
-Jake, titta! -Vadå? Vad är det?
Framtidens målarfärg. Ett hemligt lager.
Men han sa att det skulle finnas här.
Vad tusan snackar du om?
Jag vet inte vem din vän är, men ni borde starta Idioternas Frihetsfront.
Det finns ingen hemlig bas och definitivt ingen tids... maskin.
Kom.
Bara för att jag följer dig betyder inte det att jag följer dig.
-Följ mig. -Hörde du inte? Jag följer inte dig!
Det finns inget annat sätt...
Sanering klar.
-Vad är det där? -En karta, idiot!
-Visar den oss till tidsmaskinen? -De skriver ju knappast ut det på...
-Var är den? -Den är...
-Jaha, vi följer bara den blå linjen. -Den blå linjen. Självklart!
Vi följer den, hittar tidsmaskinen och sätter stopp för Thanksgiving.
Välkommen till vårt team. Likt två snören som vävs samman.
Vi är en stark och vacker fläta.
Om vi ska göra det här måste du sluta vara så konstig.
Giv akt!
Du behöver inte röra vid mig när vi pratar. Rör mig inte alls.
-Fienden närmar sig! -Vad gör du?
-De fick oss nästan. -Oss? De fick nästan dig!
Vi är inte en oss. Jag är ensam i min flock.
Jag är en ensamvarg. El Solo Lobo.
Beskåda den benådade kalkonens kraft.
Tjena, Reggie här! Jag känner inte igen er, ni måste vara nya.
Ni kommer aldrig att tro vad jag har varit med om.
-Ska vi rapportera det här? -För jobbigt. Vi grillar honom.
Chrononaut One, är ni redo att bli den första mänskliga tidsresenären?
Hoppas det. Chansen att överleva är nästan lika med noll!
Ni sa aldrig nåt om...
Inget ni behöver veta, sir.
Varför vill de döda mig? Jag vill bara vara en benådad kalkon.
Jag hade tofflor... Vad gör du?
Jag har läget under kontroll.
Är du galen? Du har aldrig haft nånting under...
Det är ett gammalt KFF-trick.
Det kallas för avledande ljudmanöver.
Skojar du?!
-Kontamination upptäckt i kammare 47. -Uppfattat. Vilken typ?
-Kalkon, sir. -Det var konstigt.
-Hur tas den bäst om hand? -Med tranbärssås.
-Fyndigt, eller hur? -På allvar, den bör omhändertas.
Uppfattat. Alla enheter avrapporterar till plan H.
Utrota den, extremt fördomsfullt.
Framåt!
Mr president, när nedräkningen har börjat kan vi inte stoppa den.
T minus tre minuter.
Där är de.
-Aldrig att jag går nära den! -Reggie, det här är vårt öde!
Mitt öde består av pizza och TV!
-Kontamination upptäckt. -Pausa bilden, soldat!
-Vad är problemet? -Kalkoner, sir.
-Chrononaut One, bort därifrån! -Åh, tack.
Hjälp mig! Snälla, hjälp!
Vänta!
Ny chrononaut upptäckt. Bakdel spänns fast. Mjuk inställning.
Nej, nej!
Hjälp mig!
-Jag går inte ut dit. -Och jag går inte ut dit.
-lnte jag heller... -Du pensioneras om två veckor.
Aj, min fot!
Vad är det som händer?
-Hjälp! Ta min hand! -Lugn...
Vad har vi... gjort?
Hjälp mig.
Var hälsad. Jag heter S-T-E-V-E. Steve.
Det står för Space Time Exploration Vehicle Envoy.
Hej, Steve. Jag heter J-A-K. Jake.
-Det här är R-E-G, Reggie. -Var är vi?
Ingenstans och överallt. I ögonblicket där-
-det förflutna, det nuvarande och framtiden möts.
Uppenbarligen. Ta oss nu till tidernas första Thanksgiving.
-Destination angiven. -Nej, nej!
Aktiverar säkerhetsbubbla mot tänkbara biverkningar.
-Biverkningar såsom snabbt åldrande. -Jag fryser.
Plötslig evolutionär regression. Mutation till bebisdrake.
Eller bläckfisk, kungskrabba, ponny eller snömannen.
Hoppas att ni uppskattade tidsresan.
Avvakta återinträde.
Välkomna till Plymouth Colony, 1621.
Tre dagar innan tidernas första Thanksgiving.
Vi grejade det! Vi reste bakåt i tiden!
Reggie, kom ut! Här kommer du att trivas!
Visst, varför inte...
Det luktar till och med gammalt.
-Jag föreslår att ni stretchar lite. -Bra idé.
Bröst, rumpa, bröst, rumpa...
Aktiverar kamouflagefunktion under solcellsuppladdning.
Nej! Vänta! Steve!
Steve!
-Steve? Han är inte här. -Det där är inte roligt, Steve.
Konversationen tär på mina reserver. Kopplar ner...
Reggie! Söder är hitåt. Solen går upp i norr.
Vänta! Jag kan inte stanna här i näringskedjan.
Äntligen lite egentid.
Jag har kollat av området. Vi är ensamma här.
Det här är en vildvuxen skog.
Troligen full av blodtörstiga monster.
Om nånting händer mig är det ditt fel.
Lita på mig, vi är i säkerhet.
Jake! Jake! Åh, nej!
Nej, en till! Snälla, jag ber er! Ät inte upp mig!
-Det här är slutet för dig. -Jag är död!
Hej. Är det här kalkonernas paradis?
-Ser ni nåt? -lngen här.
Vi förlorade dem igen, kapten Standish.
-Jag ser det! Fortsätt leta! -Ja, sir.
De är här. Jag känner det.
Hej, kalkoner från svunna tider.
Vi komma från framtiden i maskinen Steve för att rädda er...
Tyst! Vi lurade bort dem från vårt näste tills ni kom och kacklade!
-Vilka är ni? -Berätta, Ranger. Visst, Furley?
Säg det nu, Furley väntar. Han ser upp till mig.
Jägarna kommer tillbaka, vi sticker. Jag tar befälet. Följ mig.
Tar han befälet?
-Behåll formationen. -Formationen behålls.
Det här är jättefarligt.
-Vänta. -Vilket tempo. Men jag gillar det!
-Vi måste hinna ikapp de andra. -Vänta!
Jag åt precis, så jag är lite seg. Hur går det för dig?
Kom nu!
-Jag heter Reggie. Jag är fisk. -Jag heter Jenny och flyr för livet.
Omringa dem!
-Allihop! Det här hållet! -Det här hållet! Allihop!
-Där är de! -Skynda på!
Furley!
Fast!
-Ur vägen! -Kom nu!
Kom hit!
Kom igen.
Han ger sig av. Vad menas med fisk?
-Är allt som det ska? -Jag vet inte. Är det?
Jag ramlade ur boet när jag var liten.
-Jaha, då är det därför ditt öga... -Vad är det för fel på mitt öga?
Jag skojade bara. När jag blir nervös börjar det...
Sådär! Nu är du bara en.
-Ranger, vad gör vi nu? -Återvänder hem och rapporterar.
Nej! Vi anfaller fortet och befriar era tillfångatagna kamrater.
De är mina vänner, men vi kan inte riskera flockens säkerhet.
Då gör jag det själv, om du nu saknar mod.
Mod? Du ska få se på mod!
Hårda bud.
Nog av er imponerande och motbjudande uppvisning.
Nu sticker vi hem.
Allt handlar om självförtroende.
-Bradford! Kom ut! -Kom ut, guvernör Bradford!
Snälla, lugna ner er!
-Ni beter er som om ni svälter. -Vi gör ju det!
Vi vill åt maten i förråden!
-Den är ju till indianernas fest! -Men vi är hungriga nu!
-Vi är alla hungriga. -Ni ser knappast hungrig ut!
Jag har problem med sköldkörteln.
Som ni vet har vi sparat mat för att klara vintern.
Ser ni kullen? Det är förra vintern.
Vi hamnar där allihop! Om vi inte blir sams med indianerna.
Vi behöver deras hjälp och klarar oss inte annars.
Tre dagar är allt jag begär. Jag lovar att ni kan hålla ut.
Guvernör Bradford har rätt. Vi kan alla hålla ut...
Bortsett från Clancy. Men han var sjuk redan på båten.
-Vi vill ha maten i förråden! -Ge oss nycklarna!
-Mamma... -Standish har återvänt!
Standish! Myles, du är tillbaka!
Jag sa ju att jag skulle ordna mat åt er!
Kallar ni det där frikostigt?
Standish, folket vi ha mitt huvud.
Utan en festmåltid så tar de det. Vi behöver mat. Vad som helst!
Jag sa ju att jag skulle skaffa kalkoner.
Och det är vad du får.
Fler än du kan äta.
Bra, tack för pratstunden. Vi hörs imorgon.
Vilken personlighet.
Apropå alfakalkonen där, vad pågår mellan er?
-Har ni två nåt på gång? -Nej, Ranger är min bror.
-ln med er! -Med er, in!
Även om det inte vore så gillar jag skarpsinne framför muskler.
Menar du det? Jag har ju knappt några muskler.
Jag är bokstavligen ingenting.
Då borde du nog kolla upp det.
Efter dig. Ett litet fall bara, jag lovar.
Sätesmuskler.
Här har vi allihop.
En armé i behov av en befälhavare.
Jag har aldrig sett så många kalkoner som faktiskt jobbar.
Menar du att framtidens kalkoner bara äter och stirrar i väggen?
Ja. Nej! Det vore ju... Nån, kanske. Men ingen jag känner.
Om vi inte gjorde nån nytta skulle vi nog bli korkade. Eller?
Lystring, alla otämjda kalkoner från det förflutna.
Jag har en gåva med mig åt er. Gåvan är jag, Jake.
Jag har rest hit i en tidsmaskin som heter Steve-
-för att stoppa Thanksgiving och ta bort kalkon från menyn!
-Vad är Thanksgiving för något? -Just det... En slags festmåltid!
-Vad betyder "meny"? -En slags matlista på en restaurang.
- "Restaurang"? -Det är oviktigt! Det viktiga är...
...att ni slutar ställa frågor och istället följer mig blint!
Nej! Vi tänker inte slåss.
Jag är Brednäbb. Flockens ledare.
Det här är Lädernäbb. Byäldste och min rådgivare.
Ni... har rest lång väg.
Ni...
...och er underbara fru. Hon är vacker. Så mjuk och feminin!
Far, det här är Jake och Reggie. De är från framtiden, tydligen.
- "Far"? -Jag ber er, följ med här.
Jake, ni talar med djup övertygelse.
Jag kan prata ännu... djupare om ni vill.
Vi har inte alltid levt under jord.
Vi levde däruppe i träden. Nybyggarna kom och vi tvingades gömma oss.
Men vi fann trygghet och med tiden...
...omvandlade vi det som blivit till ett fängelse, till vårt hem.
Jag förstår. Men Den Store Kalkonen har sagt åt mig vad jag måste göra.
Ja, Den Store Kalkonen är ett löjligt namn på en låtsaskompis.
Det är mitt öde.
Nåväl, Jake. Låt mig visa er vårt öde.
-Försiktigt... -Det här är vårt öde.
Vårt öde ligger i deras händer.
Ni får stanna hur länge ni vill, men ni måste respektera våra seder.
Vi slåss inte. Vi försvarar oss.
-Vi skyddar oss. Och vi överlever. -Ja, sir.
Reggie, titta. Här. Håll det bara så här.
Jag är inte riktigt bebishållar-typen.
Det är lätt, även för en framtidskalkon.
Hon vill att du spyr upp maskar i hennes mun.
Vilken tjej skulle inte vilja det...
Så rart. Och vidrigt.
-Jag tror att hon gillar mig. -Ja, kanske det.
Hoppsan, jag snubblade nästan.
Är du kittlig? Kittlig?
God natt, Reggie från framtiden.
God natt, Jenny från mina drömmar.
-Vill du ha mask? Jag vägrar. -Mamma?
-Jag har ont i magen. -Jag med.
Nu är det här, min vän. Slutet.
El finale. Såvida vi inte tar oss ut.
Har du en idé? Jag visste nog att din enorma cabeza dög till nåt!
Det är ju en flygande ponny.
Två fåglar och en handfull gryn.
Festen blir snarare en fasta som det verkar.
Man börjar ju undra om kapten Standish tappat stinget.
Vad undrade ni?
Inget, kapten.
Problemet med er är att ni undrar var kalkonerna är...
...och inte var de inte är.
Här hittade vi de två senaste.
De avleder oss från nånting.
Nåt de skyddar.
Menar ni att de gör det med flit? Som om de vore smarta?
Jag har jagat allt som går, kryper och flyger. Jag får alltid mitt byte.
Kalkonerna har nåt på gång.
Så imorgon ger vi oss av i den här riktningen.
Och vi slutar inte leta förrän vi har fått tag i varenda en av dem!
Det var min finaste karta.
God morgon, allihop. Här är dagens uppgifter.
Fanny... Danny, du leder dina jägare österut.
-Led dem västerut. -Uppfattat, broder.
Clancy... Nancy. Gör samma sak fast norrut.
-Söderut. -Söderut, ja.
-Dusty... -Justy. Det är ju er son.
Korrekt. Justy, leta rätt på en av dina magiska kottar.
Ja, ja, ja...
Var ni tvungen att gifta er med en höna?
-Jenny ordnar fällorna med Reggie. -Ja! Sa jag det där högt?
Ranger, spana på fortet. Kolla deras planer.
Ta Jake med dig.
Ge er av! Jobba snabbt men säkert.
Här är dagens uppdrag.
Försök hänga med, utan att få oss dödade.
Försök hänga med själv. Efter mig!
Hans metoder är ovanliga, men väldigt effektiva.
Det där... kan jag... också... göra.
-Jag kom ner före dig. -Håll truten.
Vad glor du på?
Kolla fällorna.
-Vi ligger alltid steget före honom. -Det låter betryggande.
-Vilket bara är ett steg från... -Det var mindre betryggande.
Men vi följer min fars regler. Han håller flocken trygg.
Bra! Jag har en egen regel gällande regler.
-Jag med. -Lägg av! Kyss mig.
-Vad sa du? -Att regler är grejen.
-Nej, men det går bra. -Fällorna i ordning, sir.
Redo att utlösa några fällor?
Jag föddes...
...redo.
Okej.
Reggie?
-Otroligt snyggt! -Jag behöver nog lägga mig ner.
Berätta om framtiden. Varenda detalj, men gör det snabbt.
Verkligen? Vill du veta saker om framtiden?
-Smygläge. -Jag är smygigare!
Det är du inte.
Karl-Alfred-dyk.
-Tack, skogsdjur. -lnte en lektion tagen.
Jag trodde att full harmoni skulle råda mellan allt levande, men...
...pizza och TV låter toppen.
Bäst på TV är "Mundo del Amor". Det är spanska: En värld av kärlek.
-Reggie? -Ja, Jenny?
-Hundar. -Gärna, vi låtsas vara hundar.
Jag kan vara en boxer och du en shiba in...
-Hundar! -Hundar?
Det är nåt fel, de ska inte vara så här långt norrut.
Vänta, jag vet var vi är! Kom!
-lnte hitåt, då hittar de flocken! -Steve!
Vad är det där?
Reggie!
-Skrik inte. Dö med värdighet. -lngen fara.
Vad har vi här, då?
Kör, Steve! Kör!
Det är magi!
Nu spyr jag! Och inte på ett bra sätt!
-Vi antas nu vara på säkert avstånd. -Var är vi?
-Det är jorden. -Jorden?
Det är där vi bor. Kom, lita på mig.
-Den är vacker. -Verkligen.
Jag anade att det fanns mer därute, men inte så pass mycket.
-Du är verkligen från framtiden. -Trodde du mig inte?
Självklart inte. Jag trodde att du var galen och kanske farlig.
Men söt. Var det läskigt att resa i tiden?
Nä, det krävs mer för att skrämma en kalkon som mig. Tänk om du fick se...
Hon ska få se. Uppspelning av tidsresan börjar.
Steve måste ha drabbats av nåt glapp.
-Här ropar Reggie på mamma. -Så gulligt.
Här får vi se det i slow motion.
-Tack, men nu måste vi vidare. -Som ni önskar.
-Tänk att killar kan skrika så högt. -Han är så rolig.
Hej då, Steve. Bästa tidsmaskinen nånsin.
Hej då, Jenny. Jo, Reggie...
Jag är färdigladdad och redo att föra hem dig.
-Är det sant? Kan vi åka? -Kom nu, Reggie.
Vi ska ju inte flyga hem när vi bara är halvfärdiga. Vi håller kontakt.
-Ner med dig. -Ner med dig själv.
-Långbord. Thanksgiving är imorgon. -Jägarna kommer hem.
Om vi bara kunde se vad som finns därinne...
Det är vapenförrådet, där de förvarar sina vapen - och krutet.
Utan vapen är de svaga och rädda.
Vi måste rapportera om festligheterna till far nu genast.
Jake? Jake!
Det var helt otroligt, jag kan inte sluta tänka på det.
Och jag kan inte sluta tänka, hypotetiskt... vet du vad det betyder?
-Jag kan ju anta att jag gör det. -Okej, jag ska förklara.
Ser du? Så, rent hypotetisk?
-Tänk om nån kille... -Vilken kille som helst?
Nja, en hyfsad stilig och kvicktänkt kille.
Tänk om han erbjöd dig att resa till framtiden?
Jag skulle så gärna se framtiden.
Men jag hör hemma här med min far och Ranger.
Jag kan inte lämna flocken, särskilt inte som jägarna jagar oss.
Om det hotet inte fanns? Om alla var trygga och glada som förut?
Det skulle vara underbart.
En dröm som gick i uppfyllelse.
Reggie? Reggie?
Vad gör du?!
Imorgon är det Thanksgiving. Vi måste anfalla i natt.
-Vi borde inte anfalla nånting alls. -Han sa: "Gör det tillsammans."
Sluta nu. "Han"? Den Store Kalkonen?
Han är en röst i ditt huvud.
Hur vågar du säga så? Det finns inget i mitt huvud.
Den Store Kalkonen finns på riktigt. Jag såg honom med egna ögon.
Ju mer du säger namnet, desto dummare låter det.
Den Store Kalkonen är den största kalkon jag vet-
-och du blir aldrig lika storslagen som Den Store Kalkonen-
-som är den störste kalkonen.
Okej.
Förlåt, Reggie.
Jag växte inte upp på en fin, vidsträckt farm.
Jag växte upp i en kall, klinisk fabrik.
Från första stund göddes vi feta enligt recept.
Alla utom jag. Min mamma gömde mig för människorna.
-Är det dags? -Ja, raring.
De här äggen är vår framtid. Ta dem och spring.
Stanna inte förrän du hittar en trygg plats för din nya flock.
Jag är rädd, mamma.
Jag vet, min kära. Men jag vill att du är modig nu.
-Du grejar det, Jake. -Vi är så stolta över dig.
-Var försiktig. -Vi tror på dig!
Jake, Jake, Jake!
Stanna!
Jag misslyckades.
Jag svek min familj och min flock.
Jag bestämde mig för att vara ensam, så skulle jag aldrig såra nån igen.
Men då kom han. Den Store Kalkonen.
Lyssna på mig, unge Jake!
Han berättade om mitt öde. Han gav mig den heliga tidsknoppen och sa...
Det viktigaste av allt är att du...
...aldrig skulle ge upp, oavsett vad som stod i min väg.
Beklagar. Det måste ha varit jobbigt att lämna din familj-
-men att storma beväpnade människor är en usel idé!
Jag har en plan. Jag vet var jägarna har sina vapen.
Om vi förstör deras vapen stoppar vi festmåltiden.
Ja! Då utgör jägarna inget hot och flocken går säker!
-Exakt! -Och Jennys dröm blir sann.
-Va? -lnget. Jag är med.
-Hur tar vi oss in? -Du får det lättaste uppdraget.
Jag använder mina vältrimmade muskler och kastar dig över muren.
-Jag måste justera vinkeln. -Nej!
Du ska inte justera nånting! Jag har en bättre idé.
Om vi noga planerar vårt tillslag borde vi kunna...
Aj! Jag fick en sticka.
Det är de små som gör mest ont.
Nej!
Var det nån som såg dig? Jake!
-Det här är ju fantastiskt! -Jake!
Otroligt, jag får inte tag i pricken.
Aj, det gjorde ont.
Du måste prova. En otrolig träningsform.
En av oss bör nog reka lite för att få en bättre överblick.
Ett litet marint knep som ger 38 procents förstoring.
-Var är hundarna? -De är ute!
Jag riggar kruttunnorna vid vapenförrådet.
Du riggar dem på vagnen. Vi spränger stället i luften.
Inga vapen, ingen Thanksgiving! Sätt fart!
Men mamma!
Jag vill inte ha kortbyxor!
Du, rymdkalkonen. Han sover med öppna ögon. Det är läskigt.
Ett kruthorn.
Morfar Jake, berätta om hornet igen.
Den gamla anekdoten?
Rymdkalkonen har nog blivit galen.
Korkade byrackor!
-Vad är det där? -En viss Ranger kan behöva se bevis.
-Det var en. -Vad är det där?
Och två! Vi grejade det!
-Det brinner! -Vi behöver vatten!
Behåll lugnet så kanske de tar med oss till framtiden-
-så att vi får ett härligt äventyr!
-Vad har ni gjort?! -Det var rymdkalkonen! Berätta.
-Ni har varit vid fortet! -Vi förstörde vapen och fällor!
Och jägarnas vagn! Den är borta! Vi sprängde den!
-Vem är han? -Hur lyckades ni med det?
-Det var faktiskt Jakes plan. -Tack, kompis.
Hur vet vi att ni talar sanning?
Ursäkta mig... Jenny? Vänta!
Vi blir angripna! Blås larm! Befäst portarna, flicka lilla!
Jag för maten i säkerhet...
Kapten Standish! Tack gode Gud att ni är här!
Tänker du äta majskolven?
Vad ska vi göra? Säg att det inte var indianerna.
Det var inte indianerna.
En förrädare ibland oss, kanske?
Det var de där rackarns fåglarna.
Menar ni att kalkoner gjorde det här?
De är inga vanliga fåglar. De har magiska krafter!
Jag har sett dem försvinna spårlöst!
Jag har sett två av dem flyga iväg i ett jätteägg.
De driver med mig. De försöker driva mig till vansinne.
Då får jag väl säga att de ha lyckats, eller?
-Då så... -Kära nån.
Visa mig vägen.
Då åker väl du hem till framtiden, nu när uppdraget är avklarat?
Det finns en sak till jag måste göra: Be dig att följa med mig.
Vänta... Menar du allvar?
Jag vet att du vill hjälpa flocken, men den är trygg nu.
Jägarna är borta... Snälla säg ja.
-Nej. -Nej? Kan du inte ens tänka på saken?
-Nej, vad är det där? -Åh, nej.
Inte lika aerodynamisk som jag hoppades på. Hej.
Men...
-Du ledde dem direkt till oss! -Gjorde jag?
-Där är ni ju. -Åh, nej.
Kom, pojkar. Nu blir det fest.
Det här är ditt fel!
-Jake! -Jag visste att han var feg.
Stopp!
Fort, inled evakuering!
-Skynda på! -Men Justy...
Förlåt, vi misslyckades. Vi visade dem till er.
Det spelar ingen roll nu. Kom!
Skynda på!
-Kom, lilla vän. -Ta allihop!
-Fast! -Skicka vidare!
Jag har två till!
-Jag har dig, kompis! -Nej, nej!
Kom, allihop!
Hitåt!
Ta dem, pojkar!
Om ni inte kommer ut... bränner vi ut er!
Mot tidvattensjöarna! Det är vår enda utväg!
Reggie! Barnkammaren! Vi måste vända tillbaka!
Kom!
Hoppa ner i vattnet! Snabba på!
Jenny! Jenny!
-Jag hittar en annan väg! -Det finns ingen annan väg!
Jake!
Kom nu!
Var inte rädd, Furley.
-Samla ihop alla på stranden. -Ja, far.
Kom, kom, kom! Spring!
Spring! Skynda er!
För äggen i säkerhet!
Pappa!
-Spring! Följ med de andra! -lnte utan dig!
-Jenny. -Pappa!
Jag finns alltid hos dig.
Middagen fixad!
Det här halva skalet tillhörde min far.
Det av hans barn som har andra halvan blir hövding.
Vadå?
Far valde klokt.
Min far älskade den här flocken.
Han kommer alltid att vara en del av den.
Han gav sitt liv för att rädda oss.
Därför ska vi hedra honom.
Men just nu måste vi göra vad som krävs för att överleva.
-Alltihop är mitt fel... -De har tagit vårt hem. Vår familj.
Nu har vi bara ett val.
Vi ska slåss!
Vi ska slåss! Det här är vårt hem! Vi gömmer oss inte längre!
Vi attackerar fortet, befriar vår familj och enar flocken!
-Vem är med mig?! -Vi ska slåss.
-Vi ska slåss, broder.
God morgon, Reggie.
Varför så lång i ansiktet? Det kommer från ett skämt...
-Ta mig hem, bara. -Reggie, vänta! Flocken är i knipa!
Japp, och vet du varför? På grund av oss!
Vi gjorde bara allting värre.
-Men Den Store Kalkonen sa... -Det finns ingen Stor Kalkon!
Det finns inget uppdrag. Du har fantiserat ihop det.
Alltihop är en lögn.
Nu åker jag! Innan vi strular till det ännu mer!
Om du är smart följer du med.
-Jag kan inte ge upp. -Jo, om du är smart.
Titta vem jag pratar med...
Kalkon! Kalkon! Jag vill åka rymdskepp!
-Tillbaka! Du undrade nog var jag... -Nu blev jag trött.
...var.
-Vi ses, Steve. -Farväl, Reggie.
Hallå där!
Hallå, vänta!
Vakna, vi har inte tid med det här!
Jag bryter mot tidsresereglerna, men jag har inget val.
Jag är tillbaka från framtiden för att berätta nåt viktigt.
-Du är en idiot. -Det var hårda ord.
-Jag kanske inte är nåt geni, men... -Allt du vill ha finns 1621.
-Jenny, Jake och en flock med vänner. -Ja, en flock som jag totalförstörde.
-De klarar sig bättre utan mig. -Nej.
Jag kommer från ännu mer avlägsen framtid. De ska attackera fortet!
-Men de har inte en chans. -Åh, nej!
-Vad ska vi göra? -Vi behöver en plan.
Exakt!
-Den heliga tidsknoppen. -Den heliga tidsknoppen!
-Förstår ni vad det här betyder? -Vad betyder det?
Det är så enkelt! Att jag måste hitta Den Store Kalkonen!
Han finns nog bakom den dörr som den här öppnar.
Men snälla!
Du är Den Store Kalkonen!
-Är jag Den Store Kalkonen? -Du är Den Store Kalkonen!
Då talade Jake sanning. Jag är verkligen en idiot!
-Vad var det jag sa... -I så fall är ni också idioter.
Killar, i praktiken är vi alla idioter.
Men vi är också Den Store Kalkonen!
-Nu smäller jag av på riktigt! -Jag med!
Jag åkte tillbaka för att få oss att uppskatta hur asgrymt det här är.
-Asgrymt! -Visst, verkligen asgrymt.
Om du är klar nu behöver du åka tillbaka i tiden-
-och ge unge Jake sitt öde. Sen ska du rädda dina vänner.
Helt rätt, jag måste åka.
Okej, Steve. Nu åker vi.
Vi positionerar oss här och här.
Deras vapen är förstörda, så vi har en chans om vi...
Du?
Var är Reggie?
Lyssna på mig, unge Jake!
Vad... vem är du?
Jag är Den Store Kalkonen!
Den mest storslagna av alla kalkoner!
Jag ger dig nu ett uppdrag! Inte att rädda hundra kalkoner, utan allihop!
Åk först till Camp David och hitta den benådade kalkonen.
-Den asgrymme, benådade kalkonen! -Den asgrymme, benådade kalkonen?
Han är inte alltid asgrym, men han blir asgrymmare vartefter.
-Du behöver den här till din resa. -Vad är det?
Den Heliga Tidsknoppen! Den är väldigt kraftfull.
Den skyddar dig från allt ont!
Men viktigast av allt är: Du får aldrig ge upp. Aldrig!
Oavsett vad som står i din väg.
Nu!
Det kallar jag arga fåglar.
-Anfall! -För flocken!
-Hämta kanonerna. -Kanoner? Mot kalkoner?
Hämta kanonerna, ställ upp på linje!
Var redo...
Åh, nej!
Eld!
Den Store Kalkonen.
Välkomna, allihop. Vilket jätteägg. Det ser gott ut.
Konservativt klädda människovarelser.
Jag skulle vilja be att få presentera Den Store Kalkonen.
Det var inte Den Store Kalkonen. Det var Reggie hela tiden.
Min bäste vän.
Han har med sig välsignelser åt er alla. Hedra honom.
Vad är det?
Ett tecken från våra förfäder!
Ett högst delikat tecken.
Vi borde göra det här oftare.
Det här är långt utanför zonen för gratis leverans.
Prova brödpinnarna också, de är jättegoda!
Du lyckades, Reggie. Du räddade oss allihop.
Ja, faktiskt. Ja!
Och jag räddade dig, så egentligen räddade jag alla.
Hurra för mig!
Är det inte underbart, Justy?
Det är min pizza!
-Håll truten, tjockis. Hej, Jarold! -Hej, mrs...
Mr Anjovis, ni sölade ner vår pizza med er torkade fisk.
Det smakar smutsig strumpa. Men bättre än min frus mat.
-Grabbar, kolla in det här. -Snälla...
Tack, Store Kalkon.
Titta hur jag ger kalkonen mitt tack.
Vänta, jag uppfann precis ett ord.
Thanksgiving. Vad sägs om det? Trevlig Thanksgiving på er!
Nu när jag inte fanns på menyn förstod jag vad firandet handlade om.
Att dela med sig.
Att vara tillsammans.
Att träffa de vi bryr oss om och de som bryr sig om oss.
Jag som trodde att jag ville vara ensam. El Solo Lobo.
Egentligen hette han tydligen El Lobo Solitario.
Det visade sig att jag bara behövde hitta var jag hörde hemma.
-Ska du inte stanna här med flocken? -Jag gillar full fart.
Då antar jag att vi säger hej då.
Nej, ett hej då är egentligen ett hej-
-som färdas med vinden tills våra vägar korsas igen.
Så vackert. Och förvirrande.
Otämjda kalkoner från det förflutna, jag glömmer er aldrig.
-Vart ska vi åka, Jake? -Vart vi än kan behövas, Steve.
Jaså? Är det här kalkonernas paradis?
Oj. Du går snabbt fram för att vara fisk.
Vad som nu menas med det.
Jösses.
Vad hände? Du var borta en sekund!
Jag var faktiskt borta i åratal. Har ni hört talas om "turducken"?
Text: Leffe